User:Kubátová

Arktida je zatím místem ledu a sněhu. Je krásná, tichá a důstojná. I v této zdánlivě nehostinné oblasti žije plno živočišných druhů – lední medvědi, tuleni, mroži, ptáci, a také lidé.

Když se plavíte směrem k severnímu pólu, ohromí vás přírodní verze neonových světel, která ukazují cestu na sever. Jasně bílá linie mraků nad obzorem vypadá, že září. Odráží totiž světlo dopadající na led pod ní.

Arktida je polární oblast ležící v nejsevernější části Země. Z velké části ji tvoří zamrzlý Severní ledový oceán, který je obklopený permafrostem (trvale zmrzlou půdou). Zasahují do ní ale i části Spojených států amerických, Kanady, Grónska, Islandu, Norska, Švédska, Finska a Ruska.

Převážně zde nerostou žádné stromy (toto kritérium je někdy k definici této oblasti dokonce přímo používáno). Výjimku tvoří takzvaný opilý les, což je geologický termín, který označuje zvláštní druh stromového porostu, který má zakřivené kmeny směrem proti pohybu podloží. Základ arktického potravního řetězce tvoří celé stovky drobných živočišných druhů, na kterých se krmí mnoho jedinečných tvorů, jako jsou velryby, narvalové, mořští ptáci, tuleni či lední medvědi. Polární ekosystém přesahuje až do tundry, kde se můžeme setkat s polárním zajícem, polární liškou, pižmoněm či lumíkem. Ti všichni jsou ohroženi změnami klimatu, mizejícím ledem a riziky spojenými s těžbou ropy.

Celková rozloha Arktidy je více než 21 miliónů kilometrů čtverečních. Panují zde extrémní klimatické podmínky - v létě nepřesahuje teplota 10 stupňů Celsia, v zimě je průměrně až 40 stupňů pod nulou. I přesto ji obývají rozličné rostlinné i živočišné druhy, které se na zdejší drsné podmínky adaptovaly. Životu v mrazivém prostředí se přizpůsobili i lidé. Arktický ekosystém je naprosto unikátní a je zcela zásadní pro zachování mnoha druhů. Mimo Antarktidu je Arktida nejrozsáhlejší souvislou divočinou na Zemi. Je bohatá na přírodní zdroje – ropu, plyn, nerosty, pitnou vodu, ryby.

Oblast Arktidy jako první začali prozkoumávat Vikingové. Již v roce 850 našeho letopočtu objevili Faerské ostrovy, roku 865 osídlili Island, v roce 875 dopluli ke břehům Grónska. Jejich hlavním zájmem byl ale především rybolov. Od konce 15. století pak probíhaly četné expedice za objevováním do té doby neprobádané a tajuplné arktické oblasti.

Mezi nejznámější patří výpravy za objevením Severozápadní cesty – spojení mezi Atlantickým a Tichým oceánem přes Severní ledový oceán, které by zkrátilo cestu z Evropy do Orientu. Každá z expedic přidala kousek do skládačky poznatků o Arktidě. Na konci 15. století se o průchod touto cestou pokusil Ital Giovanni Caboto. Ten vplul do Labradorského moře, ale dál se přes ledové kry nedostal. To byl ale teprve začátek: Jacques Cartier se při své první výpravě roku 1534 setkal s lidmi žijícími u řeky Sv. Vavřince, v roce 1576 se na výpravu vydal Martin Frobisher, který prozkoumal velkou část kanadské Arktidy. Nikomu z nich se však nepodařilo proniknout do Kanadského arktického souostroví. Mezi další velké neúspěšné expedice patřily výpravy Johna Rae, Williama Parryho, Jamese Clarka Rosse a mnoha dalších.